عَنِ ابْنِ عَبَّاسٍ رَضِيَ اللَّهُ عَنْهُمَا قَالَ:
قَالَ رَسُولُ اللهِ صَلَّى اللهُ عَلَيْهِ وَسَلَّمَ لِمُعَاذِ بْنِ جَبَلٍ، حِينَ بَعَثَهُ إِلَى الْيَمَنِ: «إِنَّكَ سَتَأْتِي قَوْمًا أَهْلَ كِتَابٍ، فَإِذَا جِئْتَهُمْ فَادْعُهُمْ إِلَى أَنْ يَشْهَدُوا أَنْ لَا إِلَهَ إِلَّا اللهُ، وَأَنَّ مُحَمَّدًا رَسُولُ اللهِ، فَإِنْ هُمْ أَطَاعُوا لَكَ بِذَلِكَ، فَأَخْبِرْهُمْ أَنَّ اللهَ قَدْ فَرَضَ عَلَيْهِمْ خَمْسَ صَلَوَاتٍ فِي كُلِّ يَوْمٍ وَلَيْلَةٍ، فَإِنْ هُمْ أَطَاعُوا لَكَ بِذَلِكَ، فَأَخْبِرْهُمْ أَنَّ اللهَ قَدْ فَرَضَ عَلَيْهِمْ صَدَقَةً تُؤْخَذُ مِنْ أَغْنِيَائِهِمْ فَتُرَدُّ عَلَى فُقَرَائِهِمْ، فَإِنْ هُمْ أَطَاعُوا لَكَ بِذَلِكَ، فَإِيَّاكَ وَكَرَائِمَ أَمْوَالِهِمْ، وَاتَّقِ دَعْوَةَ الْمَظْلُومِ، فَإِنَّهُ لَيْسَ بَيْنَهُ وَبَيْنَ اللهِ حِجَابٌ».
[صحيح] - [متفق عليه] - [صحيح البخاري: 1496]
المزيــد ...
Ibn ‘Abbás (ať je s ním Bůh spokojen) vyprávěl, že
Posel Boží (ať mu Bůh žehná a dá mír) řekl Mu’ádzovi ibn Džabal, když ho vyslal do Jemenu:
„Přijdeš k lidem Knihy, a když k nim přijdeš, tak je vyzvi, aby vyznali, že není boha kromě Boha a Muhammad je Jeho prorok. Když tě v tom uposlechnou, nauč je, že Bůh jim nařídil modlit se pětkrát za jeden den a noc, a když tě v tom uposlechnou, nauč je, že Bůh jim nařídil dávat almužnu, která se bere od jejich bohatých a dává se jejich chudým, a když tě v tom uposlechnou, chraň se brát jejich majetky. A chraň se prosby ukřivděného, protože mezi ní a Bohem není clona."
[Správný(Sahíh)] - [Je na něm shoda.(Al-Buchárí a Muslim)]
Když Prorok (ať mu Bůh žehná a dá mír) vyslal Mu’ádze Ibn Džabala (ať je s ním Bůh spokojen) do Jemenu, aby vyzýval lidi k Bohu a učil je, řekl mu, že se tam setká s křesťany a aby se na ně připravil, a poté mu řekl, že musí při výzvě začínat tím nejdůležitějším a nejdříve je vyzvat k napravení víry, tj. aby vyznali, že není boha kromě Boha a Muhammad je Jeho prorok, protože tímto vstupují do islámu. A když ho poslechnou, má jim nařídit, aby se modlili, protože modlitba je tím nejdůležitějším hned po vyznání jedinečnosti Boha. A když ho poslechnou, má nařídit bohatým, aby dávali almužnu ze svého majetku chudým. A poté ho varoval, aby nebral jejich nejlepší majetek, protože povinnost je dávat průměrný (dobrý) majetek, ne ten nejlepší. Poté mu doporučil vyvarovat se křivd, aby ten, komu ukřivdil, proti němu neprosil Boha, protože Bůh vyplňuje prosby ukřivděného.